otázka č.9
b) Tvarosloví I. (systém slovních druhů, mluv.kategorie) 

-	třídění slovních druhů, tvarů slov, mluvnických významů
-	dle obsahu: a) plnovýznamová – noha
 b) neplnovýznamové - že
-	tvaroslovné: a) ohebná : 1) časování (konjugace)
  2) skloňování (deklinace) – jmenné (podst.jm.), složené (příd.jm.), zájmenné (zájmena, číslovky)
b) neohebná - že
-	skladebné: a) plní fci větn.členu – noha
b) neplní fci – že
=	morfologie
-	morfém=nejmenší část slova s významem (pod-nož-ka)
-	slovní druhy – přechody: hostinský (příd.→ podst.), naši (zájmeno→podst.), večer (podst. →příslovce), kolem (podst. →příslovce)
-	mluvnické kategorie – a)   jmenné (podst., příd., zájmena, ohebné číslovky): pád, číslo, rod, (životnost) X vzor není mluvn.kategorií
b)	slovesné: osoba, číslo, způsob, čas, slovesný rod a vid X třída není mluvnickou kategorií

Substantiva
-	konkrétní, abstraktní, obecná, vlastní
-	pády – nominativ, genitiv, dativ, akuzativ, vokativ, lokál, instrumentál
-	číslo – hromadná (listí), pomnožná (kamna), látková (voda, krev)
-	dubletní tvary – president i prezident
-	kolísání mezi vzory – kuchyň (píseň) X kuchyně (růže)
- studna X studně
-	nesklonná – přejatá slova – skóre, parte, ataše, želé
-	mluvnický X přirozený rod – děvče (střední X ženský)
-	citový rod – šluka, debla (=neživotným přidělujeme životnost)
-	vespolná – (muž.i žen.pohlaví) – lenoch, trdlo
-	duálové skloňování: uši (ušima, uchy), oči (očima, oky)

Adjektiva
-	nesklonná – bordó, lila, khaki, prima, blond, Novákovi
-	stupňování – pozitivkomparativsuperlativ  X dřevěný, optimální, ideální (nelze říci nejoptimálnější)
-	ustrnulé tvary – vleže, vsedě, naživu

Zájmena (pronmina)
-	osobní, přivlastňovací, ukazovací, tázací, vztažná, neurčitá, záporná
-	a) bezrodá – já, ty, my, vy, se
b) rodová
-	př. Honza ho viděl ze SVÉHO / JEHO stanu

Číslovky (numeralia)
-	!!píše se: osm tisíc osm set (na složence dohromady)!!
-	základní, řadové, druhové (patery), násobné (pětkrát)
-	sklonné i nesklonné (pár, půl, dvakrát)
-	čas: 10.30
-	duál.skloňování – oba, dva  oběma, oběmi
-	dvacet jedna X jednadvacet 
-	troje – trojí

Slovesa (verba)
-	a) plnovýznamová
b) pomocná: 
•	sponová – být, stát se, stávat se
•	modální – moci, muset, smět, chtít, mít
•	fázová – začít, přestat
-	slovesné tvary: určité (i kondicionál), infinitivní (infinitiv, příčestí minulé a trpné, přechodníky)
-	dublety – pomoct/pomoci, češu/češi, mohu/můži
-	onkání, onakání (šla jsem, Anka), onikání
-	způsob – indikativ, imperativ, kondicionál
-	vid – dokonavá (doběhnout), nedokonavá (dobíhat)
-	présens historický – v roce 1334 zakládá
-	présens gnómický – přísloví
-	jistá budoucnost – za půl roku jsou prázdniny
-	présens citový – já se tady nadřu
-	présens dramatický – šel si lehnout, náhle slyší kroky
-	plurál majestatikus – My Krarel,…
-	pl.autorský (skromnosti) -  chtěli jsme touto prací (píše ale 1 člověk)
-	důvěra – Jak pak nám je?

Příslovce (adverbia)
-	příslovečné spřežky
-	místa, času, způsobu, míry, příčiny
-	ustrnulá adverbia – vleže, vestoje
-	stupňování – nepravidelné – dobře, špatně, málo
-	opisné tvary – více zle

Předložky (prepozice)
-	a) vlastní – původní – v, pod, nad, k,…
b) nevlastní – kolem, á la, kontra
-	předlož.pád – Sparta proti Slavii X ne u přejatých – Sparta versus Slavia
-	kdo s koho

Spojky (konjunkce)
-	souřadicí a podřadicí
-	zdvojené – ani dneska, ani zítra; buď+nebo

Částice (partikule)
-	ať, kéž, ano, ne, bohužel
-	ale, klidně (jen klidně mluv)
-	pěkně (Pěkně si tu sedni)
-	právě, copak, tak, vlastně

Citoslovce (interjekce)
- proboha, ježišmaria, hergot, vole, hrome, ahoj, čau, au, haf, fuj